Tag dog ansvar, for en gangs skyld i dit skide liv!
Du underskrev de papirer!
Kom nu, det er tid!
Tag din far med, for jeg går ingen steder.
Hold da helt kæft...
Godmorgen, skat.
Hej, far.
Giv mig den.
- Hvad er der sket? - Ingenting.
- Vi kommer for sent. - Nej...
Vi skal nok nå det.
- Ellers må de vente. - Ja, lad dem vente.
Rolig nu.
Bare sæt mig af udenfor, så ringer jeg, når jeg er færdig.
Jeg foretrækker at gå alene derind.
Jeg kan i det mindste følge dig derhen.
Jeg hjælper dig med at finde kontoret, og så venter jeg udenfor.
Fint, men lov mig, at du bliver udenfor.
Ja, jeg følger dig bare derhen.
Jeg venter, og kører dig tilbage til La Quietud og afsted igen, okay?
Det er helt fint.
- Vi er der snart. - Godt.
Du følger mig, og jeg ringer, når jeg er færdig.
Det er vi blevet enige om.
Jeg går med dig derop, vi finder kontoret og det er det.
- Perfekt. - Fint.
Bare så det er helt klart, så vi undgår problemer senere.
Godmorgen, er det anklagerens kontor?
Jeg er her med advokat Augusto Montemayor.
Det er her. Okay.
Det hele skal nok gå.
Tag den for mig. Jeg siger til, hvis jeg får brug for den.
Fint.
- Tag det roligt. - Ja.
Godmorgen.
Godt at møde Dem.
- I lige måde. - Denne vej.
Kom indenfor. Tak for Deres samarbejdsvilje.
Godmorgen.
En ejendom på 2024 Avenida Libertador.
En ejendom på Virrey Arredondo.
To stykker jord, -
med alt dertilhørende...
Benævnes som bilag B og A...
en gård ved navn 'La Quietud'.
Har De noget at bemærke?
Kan jeg få lidt vand?
Kendte De de individer, -
- som gav Dem fuldmagt til at foretage disse transaktioner?
Så De faktisk de mennesker underskrive de fuldmagter?
Vil De svare?
Hvem fik dem til at underskrive papirerne?
- Jeg... beklager... - Far?
Far, hvad er der? Hvad er der galt? Far!
Far, hvad er der galt? Far!
Ring efter en læge!
Far, kan du høre mig? Hvad er der galt?
Far? Far!
Far, hjælp, hjælp os! Far, hvad er det?
Far, svar mig!
Far...
Far, hvad er der sket?
Hej.
Hej!
Undskyld, undskyld, der var så meget trafik.
Undskyld!
- Jeg har savnet dig så meget! - Nu er jeg her.
Du ser så godt ud!
STILHEDEN
Euge!
Mor!
- Euge... - Mor.
Min skat, det er så længe siden!
Min skat.
Et citrontræ, et pæretræ, -
- og hindbærrene. De er så gode!
Du skal smage marmeladen i morgen.
Vores nye have er skøn, og de folk der arbejder der er fantastiske.
Og? din kæreste, ser han lige så godt ud?
Bedre. Jeg hader, at mænd bliver pænere med alderen.
De får rynker, mister håret, og de ser stadig godt ud.
Jeg har ingen af de problemer.
Helt ærligt, og ved du hvorfor?
Jeg er holdt op med at ryge.
Du bør være stolt af din mor.
Rigtig godt, mor.
Lad os skåle.
Vi skåler.
Vand er fint, jeg er træt efter flyturen.
Så skal du klirre med glasset to gange.
Skål.
Det er rigtig godt.
Det er kartoffelpie med kartofler fra haven.
Åh, fint.
I er så fjollede.
Hey!
- Hvad? Jeg sover. - Se det billede.
Du sover ikke. Se nu.
Vi ser så søde ud.
Mor, dig, mig og madame Richelieu.
Og ham her? Husker du?
- C'est Luc. Luc, blikkenslageren.
Kan du huske, at vi onanerede, mens vi tænkte på ham?
Bedste tid i mit liv. Jeg savner de dage.
Vi var altid lystne.
Du var.
Kom nu, fakede du dine orgasmer?
Du gjorde mig kåd.
- Det var altså min skyld? - Ja.
Det var dig, der fandt på det med gemmelegen.
Jeg tror, han hele tiden vidste, vi udspionerede ham.
- Han kunne se os inde i skabet. - Tror du?
Helt sikkert.
Jeg kunne godt lide at være i skabet.
Mørket gjorde mig liderlig.
Din stemme gjorde mig liderlig.
- Min stemme? - Ja.
Luc bøjer sig ned for at se på rørene.
Men han vil bare vise os sin røv.
Hans mandlige røv. Den er hård.
Som om den er lavet til at blive raget på og klemt!
Stop!
Og nu vender han sig om.
Og kigger os i øjnene.
Han stirrer.
De mørke, brune øjne.
Og vi ved, hvad han vil.
Det samme som os.
- Han trækker sin trøje... - Stop!
Hans mave er perfekt.
Den er våd. Han kommer nærmere.
Så står han tre centimeter væk fra vores munde.
Og han kigger på os.
Han trækker vejret dybt.
Han kommer nærmere.
Stop!
Så åbner han munden som om han vil kysse os.
Men han gør det ikke.
Han bliver der bare.
Vi vil så gerne have, at han kysser os, men det gør han ikke.
Vi ved ikke, hvad han vil gøre.
Pludselig tager han os på brysterne med begge hænder.
Og vi tager hans hånd, -
- for at vise ham, hvordan vi kan lide det.
Blidt.
Blidt...
Og pludselig, nej.
Han er stærk.
Han vender os om.
Fører han sin hånd ind?
Hele vejen ind.
Rigtig dybt.
Jeg beder ham om at lade den være der for altid.
Jeg klemmer sammen, så han ikke kan fjerne den.
Han rører mig og jeg dør.
Jeg beder ham om røre mine bryster med den anden hånd.
Og han går endnu dybere.
Og da han er helt inde, -
-kommer han tilbage igen.
Jeg borer neglene i hans hud.
Jeg hiver ham i håret!
Bliv ved!
Nu!
Jeg er så ophidset!
Sådan! Sådan!
Du er så dum!
Det er så rart at være her.
Jeg har savnet det hele.
Landlugten, lyset.
Himlens farve.
Ved du, hvad jeg har lyst til?
Jeg ville gerne gå tilbage til dengang, da vi var små, -
-før vi flyttede til Paris.
Da vi sov sammen, -
- og planlagde alt vi skulle lave dagen efter.
Husker du det?
Kom nu, husker du?
Sig det nu.
Mor.
Hvad er der, skat?
- Det siger du ikke! - Hvad?
Det siger du ikke!
- Hvad? - Sig det ikke til mig!
- Hvad er der? - Hvilken glæde, tak!
Det er så skønt, skat! Et barnebarn! Endelig!
Tak, min skat!
Jeg er så glad!
Hvad tror du, det er? En dreng eller en pige?
Ved det ikke, mor. Jeg er kun nogle uger henne.
Jeg ved, hvad det er. En dreng. Mit barnebarn!
Så skønt! Tak! Hvilken glæde!
Hvad med dig? Har du ikke noget at sige?
Jeg forstår bare ikke. Hvorfor har du ikke sagt det før?
Hvorfor siger du det først til mig nu?
Jeg havde lyst til at sige det, men ved ikke, det gjorde jeg bare ikke.
Man skal jo også vente lidt for at være sikker.
Det er ikke vigtigt, Mia.
Det var bare en overraskelse, undskyld. Tillykke.
Du aner ikke, hvor godt det vil være for jer som par.
Det er fantastisk.
Det minder mig om mig selv, det er helt utroligt.
Virkelig?
Det tog flere år, før jeg blev gravid.
Vi overvejede endda adoption.
Men det ville din far ikke, han ville hellere undvære børn-
- end at have et barn, der ikke var hans eget kød og blod.
Selv om vores venner havde adopteret og var glade for det.
Vi kendte endda nogen, som kunne gøre det nemt for os.
Men det betød intet, han ville ikke.
Hvad skete der så?
Da vi første gang flyttede til Paris, -
-skete der et mirakel.
Jeg ved ikke om det var vejret, maden, -
- eller jeres fars nye stilling ved ambassaden, -
-men det var en forandret Augusto.
Og jeg blev gravid med dig, i Paris, ja.
Min skattepige, min skattepige!
Jeg kan ikke mærke noget.
Det er stadig for tidligt.
Det føles som om det bobler.
- Er det rart? - At det bobler?
Nej, det hele!
Det er lidt vildt at mærke sin krop forandre sig.
Jeg rører ved mine hofter hver dag, -
- og jeg lægger mærke til, at de bliver bredere.
- Det kan man godt se, ikke? - Jo.
Barnet skal jo passere den vej.
Og jeg har superkræfter. Min kropslugt er utrolig.
Min kropsduft.
Jeg ville ikke sige, det er en god superkraft.
Nej, at kunne flyve ville være godt.
Det skulle være så følelsesladet, når man ser det på ultralydsundersøgelsen?
Det ved jeg ikke, jeg har ikke fået en endnu.
- Nej? - Det er så nyt.
Og jeg måtte skynde mig hertil på grund af far.
Er du ikke spændt?
Jeg bestiller en tid, så snart jeg er tilbage.
Hej, baby.
Sidste gang fik vi en lægerapport.
De gav os mere information end intensivafdelingen.
Hej, far.
Se, hvem der er med.
Jeg har Euge med til dig.
Kom nu, giv ham et kys.
Sæt dig her.
Giv mig din hånd.
Du skal stille ja-eller-nej-spørgsmål.
Hvis han klemmer din hånd én gang, betyder det ja.
To klem betyder nej.
Spørg ham om noget.
Hej, far.
Går det?
Ja?
Det er et ja.
Det slagtilfælde var da godt for noget.
Ellers ville der gå ti år mere, før Euge kom tilbage.
Jeg lader jer være lidt. I må have meget at tale om.
Du skal være morfar.
Er du glad for det?
Far, du skal være morfar.
Er du glad for det?
Alt vel?
Jeg ved ikke, jeg fik ikke fat i det.
Selvfølgelig er han glad.
Jeg vil gerne udbringe en skål.
Vi forstår, at ni står midt i en svær tid.
Og vi vil sige, at vi er her for jer.
Vi vil være hos jer, og give jer vores støtte og kærlighed.
Og ikke mindst vil jeg byde Euge velkommen.
Skål, Eugenia. Velkommen.
- Tak. - Skål.
Skål!
- Ved du, hvad jeg kom i tanker om? - Hvad?
Jeg husker, da hun var lille, og løb nøgen gennem parken.
Det husker jeg også.
- Stop nu, jeg var ung. - Ja, du var ung.
Jeg var også ung, og jeg løb ikke nøgen gennem parken.
Især ikke når vi havde gæster.
Du har altid været glad for at vise dig, skat.
Tja, jeg syntes, det var fedt.
Jeg syntes også, det var genialt. Jeg var vild med det.
Men jeg ved ikke, hvad din fars diplomatvenner tænkte.
- Men jeg nød det. - Hvad, far?
Det var noget hun gjorde, da hun var på din alder.
- Lidt ældre. - Det var en leg.
Nej, det var et væddemål.
Alle drillede mig, de sagde, jeg ikke turde.
- Men det gjorde jeg, og jeg vandt. - Hvad vandt du?
Et kys af den dreng, jeg var lun på.
Og hvem var det? Hvem?
- Det kan jeg ikke huske. - Hun kunne lide dem alle.
- Nej, ikke dem alle. - Stop, stop. Gustavo? Nej.
- Også Gustavo. - Nej, var du så gavmild?
Nej, nej, aldrig.
Ville du være nøgen for at få et kys af en pige?
- Nej! - Kom nu. Nej?
Her, på disse...
skønne strande, i denne weekend, denne skønne weekend...
Der er pigerne. Der er hun, min smukke...
Euge, Euge.
Hendes søster... Og deres venner.
Mor, hvorfor talte du på den måde?
Hun er hovedperson i alle vores videoer.
Hendes tonefald er det mærkeligste.
Jeg kan godt lide det.
Lad mig nu høre. Sådan gjorde vi dengang.
Det er løgn. Mine venners videoer var normale.
- Du har ingen venner. - Mor...
Hvilket år er videoen fra?
Det er 1996.
Nej, 97.
Det er 96, skat.
- Nej, det var i 1997. - 96.
Det er året efter, vi flyttede til Paris for anden gang.
Det er det, jeg siger, det var i 1997.
Tror du ikke, jeg ved, hvornår vi flyttede til Paris for anden gang?
- Mor, det var i 97. - Okay, stop det.
Mor, 97. Kan du se fyren der? Det er Vincent.
- Vi mødte ham i 97. - 96.
Det var Euges sidste skoleår. Ikke, Euge?
Ved ikke, jeg husker det ikke. Jeg er ikke så god til datoer.
Se, han faldt i vandet!
Kan du ikke huske det år, vi mødte Vincent? Det var 97.
- Stop nu. - Men det var 97, mor.
- Det var 97. - 96.
Mom, det var 97!
- 96. - Nej, 97.
- Betyder det noget? - Husker du det ikke?
- Nej, det gør jeg ikke! - 96.
- Prøv nu at huske. Det var 1997. - Piger, piger…
- 96. - Mor, 97.
- Det var 97, 97! Nej! - 96.
Mor, nej! Det var 97!
- Det var 97, fatter du det ikke? 97! - 96. 96.
- Nej, 97! - 96.
- Det var 97! 97! Mor, nej! - 96.
Men det var 97, mor, nej! 97!
Er det så svært for dig at acceptere, jeg har ret?
Når du har ret, skal jeg nok sige, du har ret.
Du skal ikke sige, jeg har ret bare fordi.
Du skal tænke, -
- at måske er der en mulighed for, bare en lille en, -
- at jeg for en enkelt gangs skyld har ret.
- Stop det, Mia. Stop nu. - Nej! Er det så svært?
Det var 97! Forstår du det ikke?
Tid til dessert. Kom så.
Korn nu, kom. Kom så.
Mia.
Dybere.
- Sådan?
- Hårdt. - Hårdere?
Stik en finger ind.
- Ja! - Sådan?
Kom så.
Hårdere... hårdere...
Mere! Kom!
Kom nu!
Det var sidste gang.
Hvad?
Det var sidste gang.
Hun vil ikke skændes med mig, så hun bliver vred på mor i stedet.
- Værsågod, Chino. - Hun har det ikke godt.
Hun har altid været sådan.
Tak, mor.
Tak for hvad, skat?
Tak for alt. For al din hjælp.
Det var så lidt.
Det er ikke så lidt.
Jeg er helt flov, ligesom dengang du lagde penge-
-i lommerne på min skolecardigan.
Det er det, jeg er her for, skat.
Og jeg vil altid hjælpe dig, selv om det er flovt.
Det er det man har mødre til.
Og du skal ikke betale mig tilbage.
Du vil elske det barn, som du ikke har elsket før.
Da jeg først så dig, var det et vendepunkt i mit liv.
Du kiggede på mig og bevægede dine hænder sådan, det var…
Jeg troede aldrig, man kunne elske på den måde.
Jeg gjorde ikke.
Det første barn er specielt.
Det er sandt.
Det var anderledes med din søster.
Det andet tilfælde var for voldsomt.
Vi kan ikke gøre mere.
Pas på.
Denne vej.
- Pas på møblerne. - Tre trin bagved.
- Langsomt. - På tre.
- En, to, tre. - Forsigtig...
- Er der et trin mere? - Ja.
- Sådan. - Er vi klar? Kom.
En, to, tre.
En, to, tre, kom.
Sådan.
Vent lidt...
- Skal vi flytte ham op? - Nej.
Må jeg få en underskrift?
- Må jeg få en underskrift, tak? - Ja.
- Lige der. - Her?
Mange tak.
- Tak. - Det var så lidt.
Vil du gå udenfor lidt?
Det er den udsigt, du holder mest af.
Det skal nok gå. Vi er hos dig.
Bliv herinde, jeg vil sove i det andet rum.
Ja, frue, helt fint.
Mia.
Skriv under her.
Tak.
Værsågod.
Det er en fuldmagt, som jeres far lavede før slagtilfældet.
Skulle det blive nødvendigt, -
- kan I underskrive på hans vegne uden en arveproces.
Vi må stadig vente...
- Hej, piger. - Far.
Det er så rart at se jer her.
Godmorgen, Nicanor.
Især I to sammen.
Jeg er meget ked af det med jeres far.
Han får sig bare et hvil.
Et velfortjent et.
Han er sej. Som en Ford Falcon.
Jeg har ikke været så opmærksom på ham, den stakkel.
Anklagerens kontor har drevet mig til vanvid.
Så snart jeg får lidt fred, vil jeg tage mig tid til at besøge ham.
Godt, piger.
I skal vide, at det var en stor fornøjelse-
-at møde jer begge.
I er så kønne og søde.
I ligner jeres mor.
Mia, jeg vil gerne sige, at jeg håber vores land-
-har taget godt imod dig.
- Jeg er Eugenia. - Undskyld.
- Jeg håber, vores land... - Nej, det er hende, der er fra Paris.
Held og lykke.
Farvel.
- Lad os drikke en kop kaffe. - Følg dem lige ud.
I må undskylde min far, han er ikke i topform.
- Han er gammel. - Jeg går hurtigt på toilettet.
- Okay, jeg går med... - Kom her.
- Hvad? - Otte uger?
- Er du sikker? - Ret sikker, ja.
Eftersom du har problemer med at huske, -
- så tænk på, at jeg var i Paris for to måneder siden.
Og?
Hvad mener du med og?
Luz, jeg underskriver papirerne om et øjeblik, okay?
Jeg kan være far til barnet.
- Det er Vincents. - Hvordan kan du være så sikker?
Hør her, Esteban. Jeg har det godt sammen med dig.
Jeg nyder, når vi mødes.
Og jeg tænker endda på det, når vi ikke er sammen.
Men der er stor afstand fra det til at jeg skulle ønske, -
- at du var far til mine børn. Som havet der skiller os.
Jeg elsker dig.
Jeg har elsket dig siden første gang, jeg så dig.
Jeg vil være sammen med dig, Eugenia.
Jeg kan være barnets far, og det ved du.
Og det ønsker du nok også et sted. Jo.
Jeg kan ikke tro det.
Det bør du, for det er sandt. Hvad?
Kan du ikke skrue lidt ned for romantikken?
Her? Vil du erklære din kærlighed-
-på din fars kontor?
Hvor mange gange var vi sammen i Paris?
Ville det ikke være et mere passende sted at erklære din kærlighed?
Jeg er vild med det, I har lavet med kontoret.
Det ser rigtig godt ud. En snert af López Falbo.
Elegant og lidt romantisk.
Ja, det er virkelig pænt, tillykke.
Tak, Mia.
- Skal vi? - Ja.
Hej.
Så...
Du kan godt lide ham, ikke?
Aldrig.
Han har været forelsket i dig, siden han var 12 år.
Han holder sig godt.
Han er dum.
Se lige far, så flot!
- Se mor. - Hun var så ung.
- Går det godt? - Fint, og dig?
Det behøvede du ikke. Jeg kunne have ringet efter en taxa.
- Det er ikke noget. - Er det ikke en lang køretur?
- Er du træt? - Ja, stadig.
Jeg havde ikke nok tid i Paris til at komme mig efter turen til Kina.
Så er vi her.
Jeg er helt færdig.
Hvordan siger man 'hej' på kinesisk?
- 'Hej'?
'Ni hao'.
'Ni hao'. Og 'Hej, hvordan går det'?
'Ni hao ma?'
Ni hao ma?
Hvad skal jeg svare til det?
'Wo hen hao, xiéxié.'
Okay.
Men jeg taler ikke mandarin, kender bare et par fjollede udtryk.
Sådan.
Hej.
Mia.
- Hej! - Vincent!
Hej, Vincent. Så dejligt at se dig.
Beklager, skat, at jeg ikke kunne hente dig.
Det var min skyld, jeg havde det ikke godt, og hun blev hos mig.
- Undskyld. - Mia behøvede ikke at gøre det.
- Jeg kunne have fået fat i en taxa. - Det var ingen ulejlighed.
Og det var rigtig hyggeligt.
Jeg beklager, jeg ikke kunne komme før.
Hvordan har du det, Esmeralda?
Vi er så glade for at have dig her med os nu.
Jeg kan ikke takke dig nok for, at du er kommet.
Virkelig.
Så er vi her.
Vi er her nu.
Vi er her alle.
Familien.
Jeg havde arbejdet på kontoret et stykke tid.
Det var anstrengende at arbejde som Nicanor's sekretær.
Og så en dag kom Augusto ind.
Ja, og jeg glemte alt andet.
Den dag blev jeg forelsket i ham og han i mig.
Jeg skulle skrive så mange fuldmagter.
Jeg løb altid ind i ham.
Mor, vi ved allerede, hvordan du mødte far.
Der er noget, jeg ikke forstår.
Hvordan påvirker retssagen mod Nicanor os?
I boede allerede i Paris på det tidspunkt.
Derfor blev Eugenia født der, ikke?
Vi flyttede til Europa i 1979, ikke?
Og kom tilbage i 1984, efter militærstyret.
- Diktaturet, mor. - Mia, nu igen?
Mener du ikke, det er en vigtig detalje?
Det er vel ikke gratis at flytte til Paris med alle udgifter betalt-
- af et styre, som i det mindste må betegnes som tvivlsomt.
Vil du virkelig tale om det nu?
Jeg vil gerne tale om det nu.
Det er utroligt. Hvorfor mener du, -
- at det er så afslørende, når du har talt om det siden du var 20?
Det er altid afslørende at tale om ting, mor.
Skal du fortælle mig, hvad sandhed betyder?
Det er endnu en af dine forkælet unge-scener.
Vi må stå sammen i denne tid.
Forstår du det?
Vores familie må stå sammen.
Taler du om at stå sammen, mor? Jeg må le, beklager.
Hold op med at le, for vi må stå sammen, -
-så vi kan gennemtænke det her.
Forstår du, hvor alvorlig din fars tilstand er?
- Forstår du det eller gør du ikke? - Jeg forstår det hele, mor.
Stop det!
Det er nok.
Beklager, Vincent. Jeg må gå nu, -
- for jeg kan ikke holde ud at blive ved med at skændes med den pige.
Godnat.
Det er godt, ikke?
Hvad sker der med lyset?
Strømmen går. Det sker hele tiden.
- Kommer den hurtigt tilbage? - Det svinger lidt.
Jeg elsker dig, far.
- Godmorgen. - Godmorgen, Raquel.
- Har du fået morgenmad? - Nej.
Du kan ikke få fred, der var roligt her, og så kom vi alle.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg har ost, foie gras og chokolade til pigerne.
Pour toi, din yndlingsmarmelade.
Kaffe, hr.?
Tak.
- Merci. - Var så lidt.
Jeg havde en drøm i nat om dig og min far, vil du høre den?
Gerne.
Jeg drømte om vores ture i Paris.
Da vi var 15 år.
De endeløse gåture.
Vi mødte min far i min drøm.
Og jeg præsenterede dig som min skolekammerat.
- Som den mand, der tog min mødom.
Eugenia blev virkelig sur, da jeres far ikke kunne finde dig.
For hun måtte finde på noget, -
- så han ikke fik at vide, at du var løbet væk med mig.
- Kan du huske det? - Ja.
Frue.
Hvad er der, Raquel?
Undskyld, frue. De vil tale med Dem, det er vigtigt.
Bed dem om at komme tilbage en anden gang, jeg er optaget nu.
Det er vigtigt, frue.
Tag det med ind.
- Hvad er det? - Det er en stævning, frue.
De skal møde i retten som vidne.
- Hvor skal jeg underskrive? - Her, tak.
Det er til Dem, mange tak.
Raquel
Jeg er her, frue.
Jeg drømte om dig i nat.
Jeg drømte, vi boede i Paris.
Du så godt ud, ung.
Jeg præsenterede min kæreste for dig.
Og du blev lidt jaloux.
Jeg ville elske at tage tilbage til den tid med dig.
Og blive i Paris.
Jeg ville gerne være der sammen med dig.
Du kan gå, jeg bliver hos ham i nat.
Ja, frue.
Undskyld mig.
Dø, skiderik.
Mange tak.
Det er afgjort. Vi gør det på den rette måde.
Far ønskede en lukket kiste, det har han altid sagt.
Det har han aldrig sagt.
Han sagde, at han ikke kunne lide-
- når folk skulle se de døde klædt pænt på og med make up.
Præcis.
Det er ikke et rart billede af ham, helt stiv, -
- med make up og lukkede øjne.
Men folk vil gerne sige farvel til ham.
Holde om ham, røre ham. Forstår du ikke?
Og ellers kan man kigge væk. Det er det!
Altså!
Mia, lad os gøre, hvad mor siger.
Okay, gør hvad I vil.
Godt så. Meget fint.
Undskyld mig.
Er du okay, Mia?
Ja.
Tak for alt, du gør for min familie.
Du skal ikke takke mig. Det er min fars nære venner.
De hjælper os med, at alting forløber glat.
- Det hele ser fint ud. - Du skal ikke være nervøs.
Jeg går ind og ser til far.
Skal jeg gå med dig?
Er du sikker på, du er okay?
- Hej, Raquel. - Hej, Mia.
Kom her. Lad os give min far et kys.
Se, det er min far.
- Giv ham et kys. - Nej.
- Kom nu, giv ham et kys! - Nej!
- Bedstefar! - Hey, hey! Hvordan går det?
Alt vel?
- Jeg kondolerer, Esmeralda. - Tak fordi du kom.
Mange tak.
Det er min svigersøn, Vincent.
Godt møde dig.
Augusto arbejdede på hans kontor i lang tid.
Augusto var en fin mand.
I alle de år han arbejdede for mig, var han ikke væk en eneste dag.
Han bad kun om fri, da han skulle flytte til Frankrig.
Eugenia, hør her. Hvor længe bliver han?
- Hvad? - Hvor længe bliver han?
Så længe han skal være her.
Og flyver du tilbage med ham?
Hvad er det for et spørgsmål?
Et meget præcist et.
Jeg flyver nok tilbage med ham, så jeg kan føde mit barn der, ja.
Hvad hvis det er vores barn?
Undskyld?
- Hvad er der galt med dig, Mia? - Lad mig være.
- Mia. - Hvornår ville du fortælle mig det?
Jeg hørte fra Eugenia, at I skal være forældre.
Hvordan skulle vi sige det, med alt det der er sket?
Og vi ville ikke sige det til nogen endnu.
- Er jeg 'nogen'? - Nej, det er du ikke.
Hvad? Forstår du ikke, jeg skal være tante?
- Rolig. - Fatter du ikke, I skal være forældre?
Jo, jo, min skat! Hvad skulle jeg sige?
Du skulle fortælle mig det! Hvordan kunne du lade mig ...?
Jeg er ked af, jeg ikke fortalte dig det.
- Slip mig! - Rolig nu.
Rolig. Stop, skat, stop.
Jeg er ked af det.
- Jeg hader dig! - Mia, stop nu!
- Du virker ikke trist. - Hvad?
Det er bare mærkeligt, at du ikke virker trist.
Jeg forstår ikke, Esteban. Hvad?
At du ikke virker trist.
- Hold om mig. - Undskyld?
Hold om mig. Prøv at se trist ud og hold om mig.
Hvad siger du, Esteban?
Få en faderskabstest, eller jeg siger det til din mand.
Lad mig være. Min far er lige død. Lad mig være!
Okay, vi ordner det senere.
- Se til din søster. - Hvorfor?
Hun har det ikke godt.
- Mia, hvad er der galt? - Jeg har det ikke så godt.
- Hvad mener du? - Jeg vil hjem.
- Har du fået for meget at drikke? - Nej.
Okay, stop nu. Tag det roligt.
- Vil du sidde ned? - Nej, jeg vil hjem.
Jeg har det som om, jeg skal dø.
Tag det roligt. Du har drukket for meget.
Nej.
Hvad er der sket?
Stop nu. Jeg kører dig. Rolig nu.
Okay, går det bedre?
Ja.
Kom nu, slap af.
Hvorfor er du sådan?
Fordi far er død, Eugenia, er det ikke grund nok?
- Hvorfor angriber du mig? - Jeg angriber dig ikke.
Fatter du ikke, at far var en fantastisk person?
En helt særlig person?
Far var manden i mit liv.
Det lyder underligt, det du siger, Mia.
- Hvad mener du med underligt? - Det lyder meget underligt.
Hvilken ret har du til at fortælle mig, hvem jeg skal elske, -
- og hvor meget jeg skulle elske ham?
Det er ikke det, jeg siger.
Jeg vil altid elske far.
Men far er død, Mia. Stop nu det med far.
Jeg vil tilbage. Jeg har det bedre.
Jeg må tilbage, før de lukker kisten!
- Kom nu, Eugenia! - Nej, Mia.
- Jeg har det fint. - Nej.
Slap af, stop!
Jeg må tilbage! Vend om!
Og så vågner du op.
Du er modig nok til at vågne.
Du ejer ingen skam.
Ved du, hvad du er?
Du er en elendig datter!
Ved du, hvad du mere er?
En frygtelig søster. Du er en skidt person, Mia!
Hvis du vil slå dig selv ihjel, så gør det alene!
For det var ikke en ulykke.
Det tror ingen på. Ved du, hvad det var?
Endnu et selvmordsforsøg. Et mere! Et mere!
Undskyld.
Jeg vil gøre livet surt for dig-
-resten af dine dage.
- Esmeralda! - Undskyld, mor!
Det er ikke godt for dig.
Rolig nu. Vil du have lidt vand? Bliv her.
- Hvad er der galt, Esmeralda? - Doktor.
Sig mig, hvordan har barnet det?
Min datter er gravid.
- Mia Montemayor? - Nej, Eugenia.
Nej, frue, der er intet barn.
Har hun mistet det?
Nej, der er ingen tegn på abort.
Så det har det helt fint.
- Hvad? - Barnet.
Frue, jeg siger, der er intet barn.
Hvor er det så?
Deres datter er ikke gravid.
Er det født?
Tak for din hjælp, Vincent.
Jeg er glad for at være her.
- Trods alt. - Tak.
Det gør mig ondt.
- Tak. - Og jeg er ked af det med Eugenia.
Alle disse år med forgæves forsøg, -
- de sagde, hun ikke kunne blive gravid, og stadig...
Hun ønskede det virkelig…
Hun ønskede det så meget...
Hun tryglede om, at vi blev ved med at prøve.
Hun ville være mor, også for din skyld.
Hun vidste, hvor meget du ville være mormor.
Vi var alle gravide.
Vi ventede alle det barn.
Tragedie bringer mere tragedie med sig.
Euge havde en falsk graviditet, mor.
Det er en sygelig tilstand, ikke en tragedie.
Du har ingen ret til at tale ved dette bord, forstår du?
Specielt ikke om andre menneskers sygelige tilstande.
Tak.
Godaften.
Tak for det hele, jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke dig.
Mange tak.
Der er intet at takke mig for, Esmeralda. Intet.
Du skal skrive under her, så de kan beholde ham.
Er alt fint med far?
Ja. Han er stadig hos bedemanden.
De var rigtig søde, de beholder ham så længe-
- det er nødvendigt, indtil ni kan fortsætte med ceremonien.
Der er ingen ekstra betaling.
Måske skal de give ham lidt makeup på, det er det hele.
Undskyld.
Tak.
Det gør mig ondt.
Tak. Også mig.
Tak.
Hvorfor takker du mig?
Det var så lidt, mente jeg.
Hvornår skal vi hente ham?
Bare rolig, det er intet problem. Han har det fint der.
De passer godt på ham.
De har de bedste kølerum. Han klarer sig.
Jeg ved virkelig ikke, hvordan jeg skal takke dig.
Tak.
Sikke noget lort!
Raquel! Raquel!
- Er det godt? - Rigtig godt.
- Vil du have? - Jeg er faktisk hundesulten.
Tag for dig.
- Tak. - Det var så lidt.
Hvad med Euge? Er der noget nyt?
Det ser ud til, hun har det bedre.
De flytter hende væk fra intensiv.
Det er godt.
Men jeg forstår ikke.
Er det muligt, med en falsk graviditet, -
- at man kan se et billede af et barn ved en ultralydsundersøgelse?
Nej.
Hun blev ikke ultralydsundersøgt.
Nej.
Hvordan vidste I så, at hun var gravid?
Eugenia tog selv en graviditetstest.
Og kan den være positiv?
Det sagde lægerne.
Hvis hun havde fået taget en blodprøve, ville den have været negativ.
Det er svært at forstå, ikke?
Svært at forstå og svært at forklare.
Som alle psykologiske lidelser.
Det betyder ikke, at min søster er skør.
- Må jeg spørge om noget? - Ja.
Hvad talte du og Euge om ved ceremonien, -
-da Mia begyndte at få det dårligt?
Hvad?
Jeg så bare, at hun gik hen til ham, -
- og begyndte at græde ved hans skulder.
Faktisk….
Jeg delte et af mine minder om Augusto.
Og hun blev lidt berørt, den stakkel.
- Det var dumt af mig. - Det må have været det.
Hvad?
Hun græd slet ikke før det øjeblik.
- Så du hende græde? - Nej.
Min datter er meget reserveret.
Derfor var det underligt, at hun åbnede sig over for dig.
Jeg syntes også, det var mærkeligt.
Men hun havde vist brug for at græde.
Jeg vil udbringe en skål for Augusto.
For Augusto.
Skål.
Se på mig.
Tilgiv mig.
Tilgiv mig, skat.
Tilgiv mig.
Se på mig, se på mig.
Jeg vil gerne spørge hende, om hun virkelig troede, hun var gravid, -
- eller om hun hele tiden har løjet for mig.
Hvordan skulle hun kunne lyve om sådan noget?
Eugenia lyver om mange ting.
Jeg følte virkelig, at der voksede et barn inden i mig.
Men det var ikke virkeligt.
Og det vil det aldrig blive.
Det vil være godt for os.
Ja, du har ret.
Men lad os ikke glide fra hinanden.
Kommer Vincent snart?
Jeg ved det ikke, han sover gerne længe.
Gør han?
Jeg siger det bare, fordi du også sover med ham, ikke?
Gør du ikke?
Bland dig udenom, mor.
Det er sandt, min pige.
Bland dig udenom.
Han misser sit fly.
Hej, piger. Godmorgen.
Goddag, høringen er hermed begyndt.
Deres navn, frue.
Esmeralda Jáuregui de Montemayor.
De er indkaldt som vidne-
-i sag nummer 40320,-
- hvor hr. López Falbo er anklaget.
Jeg minder om, at det er strafbart-
- at vildlede eller ikke tale sandt.
Sværger De at sige sandheden?
Ja, jeg sværger.
Hr. anklager, Deres vidne.
Mange tak.
Jeg anmoder om tilladelse til-
-at vise vidnet nogle dokumenter.
Fortsæt.
Er De klar over, hvordan skøderne blev underskrevet?
Ja.
Sælgerne gav min mand en fuldmagt, -
- som blev certificeret af Nicanor López Falbo.
Underskrifterne på disse dokumenter-
- tilhører de faktiske ejere af disse ejendomme?
Ja.
Så de mennesker som gav disse fuldmagter-
- underskrev dokumenterne på López Falbos kontor?
Nej.
Men skøderne blev underskrevet på kontoret?
Ja.
Og var ejendomsindehaverne til stede?
Nej.
Hvorfor ikke?
Fordi ejerne-
-ikke kunne møde op på kontoret.
Derfor underskrev de alle en fuldmagt.
Så deres repræsentant kunne underskrive for dem.
Hvorfor?
Fordi de var tilbageholdt.
Var de i fængsel?
Nej.
Hvor var de så?
De var tilbageholdt af styret på ESMA.
Flådens tekniske skole.
Korrekt.
De var i ESMA'S kælder.
Og underskrev de tilbageholdte af deres egen fri vilje?
Nej.
De blev tvunget.
De fik at vide, at hvis de underskrev, ville de blive skånet.
Dem eller deres familier.
Hvor ved De alt dette fra?
Jeg var López Falbos sekretær.
Sendte han Dem hen for at få underskrevet papirerne?
Nej.
Ved De, hvem der tog hen til ESMA for at få underskrifterne?
Ja.
Hvem?
Min mand.
Advokat Augusto Montemayor?
Ja.
Hvorfor fandt du på det pis, mor?
Lad hende være!
Hun skal fortælle sandheden!
- Det pis er sandheden. - Nej, mor, det er det ikke!
Jeg vil ikke stoppe! Hør på hende! Fortæl os!
Der er mange ting, du ikke ved om din far.
Så fortæl mig.
Vil du nu sige, at far smed folk ud fra fly?
- Fortæl mig. - Sæt dig!
Jeg holdt mund i årtier-
- for at beskytte dig mod det pis, du gerne vil høre nu. Årtier!
Den far som du beundrer så meget...
Da vi kom tilbage fra Paris den første gang, -
- holdt han mig som gidsel i mit eget hjem, -
i mit eget ægteskab, forstår du?
Han tvang mig til sex uden samtykke.
Igen og igen.
- Han voldtog mig! - Hvad siger du, mor?
Bandt han dig til sengen?
- Hør nu efter! - Sådan blev jeg gravid med dig.
Han tvang mig til at fortsætte med graviditeten...
Og jeg ville stoppe det, -
- men jeg kunne ikke gøre det alene, nej...
Jeg kunne ikke få en abort.
Og da du blev født...
Jeg blev ved med at tænke, at alting ville forandre sig...
Jeg ville blive som alle andre mødre, -
- som har en speciel kærlighed til deres barn, men det skete aldrig.
Ikke en dag, ikke et eneste øjeblik. Aldrig.
Jeg gik fra...
at være ked af det til at hade mig selv.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre, det var forfærdeligt.
Det var som om en mørk sky forfulgte mig.
Det var tortur, Mia, tortur. Virkelig.
Og så begyndte din far-
-at tage sig af dig.
Og give dig mad, for jeg kunne ikke. Jeg kunne ikke fordi...
Jeg kunne ikke tage dig op, eller holde dig, -
- eller give dig bryst eller noget. Jeg ville ikke røre dig.
Og så...
Jeg besluttede at acceptere det og opføre mig normalt.
Men det skete aldrig.
Jeg holdt ikke af dig, Mia.
Ved du, hvor frygteligt det er at holde et barn, -
- og føle det er ingen, det er ingenting?
Og at kalde en person du knap nok kender for 'datter'.
Det hele skyldes din far, din beundrede far.
Dig og denne ulykke er din fars skyld.
Og jeg sværger...
Jeg sværger... jeg sværger, at jeg prøvede.
Men...
Men jeg kunne ikke elske dig.
Det kunne jeg bare ikke.
Jeg ved ikke... jeg kunne bare ikke.
Jeg kunne ikke.
Jeg elsker dig.
Men jeg...
Men... jeg prøvede.
Jeg prøvede.
Jeg var desperat, men jeg prøvede, jeg prøvede.
FLÅDENS TEKNISKE SKOLE
Dengang handlede det om tjenester.
Man bad om tjenester, man gengældte tjenester.
Der var tjenester som krævede certificerede underskrifter.
Det sørgede min far for, sammen med din far.
Hun tog hen til ESMA for at besøge de folk.
Din mor fik deres underskrift, det var hende.
- Men er bogen ægte? - Ja, selvfølgelig.
Klart.
Min far sagde, den var på kontoret, men den var der ikke.
Hvor fandt du den?
Den var i mappen, min far gav mig før hans erklæring.
Men han sagde aldrig noget om det.
Det sætter din mor i en meget vanskelig position.
Du må gøre det nødvendige.
Jeg forstår det ikke.
Jeg forstår ikke, hvad din mor gjorde.
Helt ærligt... jeg forstår det ikke.
Her står hendes navn, hendes efternavn, hendes underskrift.
Forklar mig det, for jeg forstår det ikke.
Hun burde være der og nyde livet.
Forstil dig din mor i fængsel.
Bare forestil dig det.
Ingen vil gøre noget for hende.
Ikke mere ringen med klokken... ikke mere 'Rachel'... ingenting.
Jeg mener...
Hvad gjorde du?
Det nødvendige.
Uden at spørge mig?
Hvis jeg havde gjort det, hvad ville du så have gjort?
- Det ved jeg ikke. - Og?
Forstår du, vi vil miste alt?
Du er ikke et barn mere, Mia. Hvad får du ud af det her?
- Jeg forsvarer far, Euge. - Utroligt.
- Hvordan vil du betale dine regninger? - Det ved jeg ikke.
- Og hvad med mine? - Jeg ved ikke.
Jeg ved ikke, Euge. Jeg ved det ikke.
Esmeralda, vi skal gå nu.
Lad mig give dig en hånd.
Kom så.
Bare rolig.
Det skal nok gå. Jeg vil altid være der for dig.
Hvis du har brug for mig, så få dem til at ringe til mig.
Hey!
Nej, nej.
Pancho! Nej! Kom her.
Sådan.
Jeg har aldrig forstået, hvorfor du skulle tage Vincent, -
-af alle mænd i verden.
Du vidste, hvor meget jeg elskede ham.
Jeg fortalte dig alting.
Jeg tog ham ikke.
Vincent var min skolekammerat.
Min ven. Og du begyndte at gå ud med ham.
Og da du skulle tilbage til Buenos Aires, fordi du var 16,-
- kunne jeg vælge selv, og jeg valgte at blive.
Og tingene endte sådan her.
Nej, tingene endte ikke sådan her, Euge.
Nogen besluttede, at det skulle være sådan.
Jeg har vidst det med jer i 15 år, Mia. 15 år.
Lige siden den første gang I så hinanden i Marseille, -
- da han kom tilbage og duftede af din parfume, har jeg vidst det.
Men jeg sagde det aldrig til dig.
Hverken til dig eller ham.
Hvorfor ikke?
Hvad skulle jeg få ud af det?
Hver gang han skulle rejse, vidste jeg, I var sammen.
Hver gang du besøgte mig i Paris, -
- vidste jeg, at I ville være sammen på et tidspunkt.
Men hvorfor sagde du aldrig noget?
Fordi...
Fordi jeg aldrig blev ked af det eller ængstelig.
Ved du, hvad jeg følte?
Lettelse.
Det er en lettelse at vide, jeg deler ham med dig.
At vide at jeg kan give dig, hvad du behøver, -
-får mig til at føle mig godt tilpas.
Jeg bad ham aldrig om at forlade dig.
Også for mig er det en måde at være tæt på dig.
Jeg savner dig så meget!
Jeg ved det…
Afstanden er alt for virkelig, det gør for ondt.
Tilgiv mig.
Undskyld.
Rolig nu.
Selv om vi taler sammen hver dag, savner jeg dig lige meget.
Jeg tænker på dig hver dag.
Jeg sværger, jeg gerne vil have det godt.
Jeg vil gerne, men jeg kan bare ikke.
Jeg ved ikke hvordan...
Din stakkel.
Stakkels dig.
Stakkels os.
Her kan I se Eugenias befrugtede æg.
Resultatet er rigtig godt.
Og den gode nyhed er at Eugenias æg-
- er fint implanteret i Mias livmoder.
Fosteret er nu otte uger.
Nu ser vi billedet af fosteret.
Man kan høre hjertelyden.
Det slår 150 slag i minuttet.
Der er ingen blodansamlinger og ingen risiko for abort.
Det ser perfekt ud, mine damer.
Alt er godt.
Hvad sker der så nu?
Vi må vente to uger mere for at være på den sikre side.
Men alt er som det skal være.
Tillykke til jer, mødre.
Tak.